"Til det amerikanske marineinfanteri, hvis bedrifter og tapperhed -
- har sat varige spor i verden -
- og i deres landsmænds hjerter.
Vi takker for deres hjælp, -
- som gjorde det muligt at lave denne film."
Det her er historien om en gruppe marineinfanterister, en skyttegruppe.
Jeg er korporal Robert Dunne og tilhører denne gruppe.
Vi var på Guadalcanal, og da øen var sikret, -
- blev vi trukket ud til hvile, omrokering og genoptræning.
Marineinfanteriet er én lang træning og genoptræning og...
Lad det nu ligge.
Efter Guadalcanal blev vi sendt til Camp Paekakariki på New Zealand.
Her modtog vi erstatningsmandskab. Marineinfanterister fra USA, -
- som var meget langt hjemmefra: Knap 13.000 km.
Man forstår at nyde livet, hva'
- God komfort. - God malaria.
- Malaria? Smitter det? - Ikke i denne uge. Bliv bare.
Her bor I jo hyggeligt. Jeg hedder Benny Regazzi.
Bob Dunne. Vagthavende underofficer i dag.
Du skal hilse på mine venner. Den flotte Dan Shipley.
- Dav. - Sikke en fysik.
Pigerne dåner over ham. Overlever han, gør jeg ham til filmstjerne.
Og det der er Eddie og Frank Flynn.
- Dav, Eddie. - Dav, Bob.
De drikker ikke. Jeg har fået deres ølration.
- Og Georgie Hellenopolis. Irer. - Dav med dig.
- Hvor har du de kort fra? - Fra din sæk på skibet. Hvorfor?
- Det er mine. - Der er meget der, der ikke er dit.
- Hit med dem. - Semper fi, du.
- Hallo! - Det sker 20 gange om dagen.
Ved du, hvor de kommer fra? Philadelphia, den næstekærlige by.
- Hvem er gruppefører? - Sergent Stryker.
- Hvordan er han? - Det finder du ud af.
Jeg har været her to timer, og så får jeg den besked.
- Jeg håber, han kan sit kram. - Måske får vi landlov.
- Vi er ikke reserver mere. - Hvor er sergenten?
Han er her.
- Der kan man bare se. Stryker. - Dav, Thomas.
- Jeg troede, du var i 1. kompagni. - Det var jeg også. Tag plads.
Find dig en plads.
Mit navn er Stryker. Sergent John M. Stryker.
I er min gruppe. En skyttegruppe.
Tre af os har været i kamp: Korporal Dunne, Charlie Bass og mig.
Det er os, I skal lære af. I uddannelseslejren læste I bøger.
Her skal I huske, hvad I lærte, og lære ting, som ikke står i bøgerne.
I skal lære dem hurtigt.
De, der ikke samarbejder, får med mig at bestille.
Når jeg er færdige med jer, vil I bevæge jer og tænke som én mand.
Og ellers er I dødsens. I har haft en dejlig, let dag.
Håber, I har nydt det, for der går lang tid, før I oplever det igen.
I blev marineinfanterister, fordi I ville slås, og nu får I chancen.
Kan jeg ikke lære jer det på den ene måde, så gør jeg det på en anden.
Chefen her er kaptajn Joyce.
Delingsfører er løjtnant Baker. Næstkommanderende sergent Wright.
Spørgsmål?
Det var alt.
Der er 10.000 sergenter i korpset, og så får jeg Stryker.
Kender du ham?
Ja. Vi var stationeret sammen i Kina.
Han snød mig for to forfremmelser. Og meldte mig en gang.
30 dage fik jeg. Han var stabssergent dengang.
Man skal dumme sig for at blive degraderet til tre striber.
Hvad meldte han dig for?
For... Det kan være lige meget! Han angav mig.
Han har ikke skrevet reglerne, men han kan dem forfra og bagfra.
- Har dem vel tatoveret på brystet. - Og i panden og på ryggen.
- Hedder du ikke Al Thomas? - Jo.
- Er du ikke bokser? - Kun i marineinfanteriet.
- Nummer to i sværvægt. - Nummer to efter hvem?
Stryker. Han var heldig.
Jeg vil være din promotor.
Hvorfor mistede du dine striber?
Min naturlige uvilje mod dig er ved at udvikle sig til ægte had.
I skal ikke tro på ham. Stryker er god nok.
Ja, det skal jeg love for.
Jeg ser frem til at møde Stryker, når vi ikke er i tjeneste.
Pas på din hånd, mester.
Sadl op!
- Tag en pause. - Tag en pause.
- Hvordan er din gruppe? - Spørg igen om et halvt år. Conway!
Jeg har kigget i papirerne. Din far var oberst Sam Conway.
- Og hvad så? - Vi var sammen på Guadalcanal.
Han var min overordnede, før han blev dræbt.
En af de bedste officerer og bedste mænd, jeg har tjent under.
- Jeg tænkte, at du... - Tak. Så ved jeg det.
- Nu kan du sove med riflen i nat. - Det var et uheld.
- Ingen her taber sin riffel. - Træd an!
Godt. Sadl op. Kom så.
Jeg ved ikke, hvad jeg hader mest. Ham eller japserne.
- Din far var en god marineinfanterist. - Indtil for ti måneder siden.
- Du meldte dig, da han blev dræbt. - Det forventedes af mig.
Når der er krig, bliver mændene i min familie marineinfanterister.
Jeg er så den sidste Conway.
Det ville gøre ham stolt, at du fører traditionen videre.
Nej. Han ville have ventet, at jeg fandt en let tjans et sted.
- Det har han faktisk selv sagt. - Jeg er ikke med.
Jeg var en skuffelse for min far. Var alt for blød.
"Ikke modig nok," som han sagde. Jeg skulle være som Stryker.
"Den bedste, jeg har tjent under." De er nok kommet fint ud af det.
Med ladestokke spændt på ryggen. Jeg er civilist, ikke marineinfanterist.
Skal ikke have noget spændt på. Jeg er her for traditionens skyld.
- Er det den eneste grund? - Ja. Hvorfor?
Ikke for noget. Stryker kan sit kram.
Det kunne Jack the Ripper også.
Hold op med at gå og pjanke. Du er i den forkerte kolonne.
Få venstre ben med dig.
Kom nu i sving!
Choynski, du er tung i sværen.
Choynski! Hvad foretager du dig?
- Løber bajonetløb, sir. - Det er ikke godt nok.
Javel, sir.
Dine mænd er noget slatne, Stryker.
Javel.
Nu falder Stryker vel lidt ned. Hans mænd var ikke særlig gode.
Klyng ham op mellem to pæle, så hjælper det.
Choynski!
Jeg er venstrehåndet.
- På vagt. Giv mig din riffel. - Hvad er der galt?
Der må tages skrappere midler i brug. Lav et fremstød.
- Uden skede? - Du hørte, hvad jeg sagde.
- Sådan her? - Ja, sådan.
Er det så sivet ind? Sygepasser!
Godt, sadl op. Vi prøver en gang til.
Du er den eneste i lejren, der ikke kan kysses.
Det er ikke sjovt. Ingen damer vil nærme sig sådan en mund.
Der er alligevel ingen landgang de næste tre måneder.
- Tre måneder? Hvor har du det fra? - Jeg har spioner overalt.
Stryker burde straffes for at lave sådan noget.
Han får nok en hædersbevisning for at gøre os til gode soldater.
Choynski!
De siger, at du overlever. Du var heldig i dag.
Var instruktøren en, der ikke brød sig om dig, var det nok gået værre.
Du må hellere øve dig lidt ekstra på bajonetbanen.
En, der ikke brød sig om mig? Hvordan behandler han så dem, han hader.
Året har 365 dage, og så skærer jeg mig i dag.
De stubbe kræver en blæselampe.
Hvor kom rygtet fra? Ingen landlov, siger han.
Det var en fejl. Du får ingen ballade.
Det gør du, så lad være med at vende ryggen til.
De der kroppe er lige til Hollywood.
- 1. deling. - Det er mig.
- Er der post til Stryker, Wright? - Nej.
Så bliver der ballade igen i aften.
Whisky løser ikke hans problemer.
Hvad ville du gøre, hvis konen skred med barnet?
- Glemme det efter fem år. - Stryker er ikke den, der glemmer.
- Desværre ikke noget brev. - Jeg ved det godt.
Der kan være tusind grunde til, at en tiårig ikke skriver.
- En million. - Hold nu op.
- Med hvad? - At affeje mig. Han har det fint.
- Måske står Mary bag. - Det kunne hun ikke finde på.
Selvfølgelig ikke.
Du er et usædvanligt menneske.
- Er det mon kærlighed? - Du ved godt, hvad jeg mener.
Mange forstår ikke, at en kvinde har brug for en, der ikke altid er væk.
At en kvinde har brug for, at manden kommer og går samme tid hver dag.
- Bare sig, hvis jeg skal klappe i. - Kan du ikke sige det, hvem kan så?
- Men lad være denne gang. - Med hvad?
At gå ud og drikke dig stinkende bevidstløs af druk.
Der er da ingen, der beslutter at drikke sig bevidstløs af druk.
Nogle gør. Lad mig passe på halvdelen af dine penge.
Du er ligesom en pebermø. Bekymrer dig for meget.
Hvis du følger efter mig, slår jeg en tand ud af dit grimme fjæs.
- Klar? - Lige et øjeblik.
- Hvad er der galt? - Ikke noget.
Stryker mente ikke, Benny skilte sin M1 ad hurtigt nok og meldte ham
De inddrog hans landlov.
Vores hjertensgode sergent er måske ikke så hjertensgod alligevel.
Du snakker! Tror I, jeg straffede Flynn for min fornøjelses skyld?
Det er urimeligt at inddrage en landlov for en mindre forseelse.
Nu skal du bare høre, Conway. Nu skal I alle sammen høre.
Jeg skal udtrykke mig klart, så alle forstår det.
Jeg fik jer forærende som årets påskeæg.
Jeg skulle så træne jer op til at kunne klare en bid af den her krig.
Det betyder, at jeg må hundse med jer konstant hver eneste dag.
Lære jer at knappe knapper og pudse næse.
Når I mishager mig, farer jeg op, og når jeg lander, gør det ondt.
Jeg vil køre på jer, og når I rejser jer op igen, er I marineinfanterister.
Flynn bliver her.
Ekstra hårdt produkt af en hård skole. Ærgerligt, Flynn.
- Jeg bliver her sammen med min bror. - Klap dog i.
- Hvem tror du, du taler til? - Dig, dit møgøre.
Af sted, før al landlov ryger. Jeg vil se Wellington-pigerne.
- Hvordan har du det? - Som en fugl med fjer på.
- Flyv nu ikke væk, lille fugl. - Jeg er jo stadig inde i ægget.
Smuk, smuk. Jeg vil danse.
Du sætter dig ned.
Ja. Tennessee. Det er der, jeg kommer fra.
USA's bedste stat. De kalder den "de frivilliges stat".
Lige der kommer jeg fra. Smithville i Tennessee. Sikke en by.
Det er mine fætre på mors side, og det er mine fætre på fars side.
Vi har også den bedste tobak.
Tennessee er det sted i verden, der kommer mest kunstgødning fra.
Hør lige de zombier i bandet. De er helt døde.
- Måske kan de lide den slags musik. - Eller også kan de ikke andet.
- Jeg får dem til at fyre lidt op. - Måske er det ikke deres stil.
Det kan det blive. Det der er ikke til at bære.
Smuk, smuk, smuk.
- Han er lykkelig. - Vent til i morgen tidlig.
- Lyseslukker. Gå ud og dans. - Jeg er ikke den store danser.
- Du kunne da gøre et forsøg. - Ellers tak.
- Jeg hedder Pete. Pete Conway. - Allison.
- Dav, Allison. - Dav, Pete.
- Du har det varmt. Vil du sidde ned? - Nej. Så forsvinder du bare.
- Må jeg have lov? - Skrid, mester.
Hvad siger du til at gå ud og få lidt frisk luft?
Jeg må ikke forlade klubben med soldater, men med dig gør jeg det.
Hvad nu? Nu ved vi alt om hinanden.
- Du når ikke dit tog. - Jeg svæver tilbage.
Så bliver du bare forkølet.
Jeg har lige mødt dig og føler, at vi har kendt hinanden altid.
Sådan har jeg det også.
- 16.000 km væk. - Ikke nu.
Jeg vil se dig, hver gang jeg har landlov.
Jeg er her.
- Allison... - Ja?
Jeg er glad for, at jeg mødte dig i aften.
- Toget... - Jeg ved det godt.
Jeg følger dig til stationen og tager en taxa.
- Jeg følger dig hjem. - Nej.
Så når du ikke dit tog, og så ser jeg dig måske ikke i lang tid.
Når jeg har landlov, kan jeg bare ringe. Sikke en servitrice.
- Jeg bliver her resten af krigen. - Hvis du drikker mere, gør du.
Der er ingen rotter i New Zealand. De slog dem ihjel med whiskyen.
Vi skal nok nå at blive mere lakket til.
De begraver mig måske til søs i morgen, men i aften har jeg det rart.
Min fremtid tegner lyst de næste par timer.
Du bløder.
Læbestift.
- Gutter! Se, hvad jeg har fundet. - Venner...
Se der.
- Han er godt lakket til. - Læderhals!
Du er lidt ude af kurs, mester.
- Der kan man bare se. Stryker. - Han er plakatfuld.
Så forstår jeg bedre, hvor de striber blev af.
Kystpatrulje.
- Ja. Giv mig en hånd. - Vil du hjælpe ham?
Om han så havde myrdet min mor, ville jeg ikke lade dem tage ham.
Han står til at miste et par striber, og så dukker kystpatruljen op.
- Se, hvad han gjorde ved mig. - Var det ham, der kyssede dig?
Den var god.
Har jeg fortalt om ham, der skulle med toget, og så sker der det...
- Jeg fatter ikke, du hjælper ham. - Nu skal jeg.
- Hvor kommer du fra? - Han har ikke brug for jer.
- Se nu der. - Han følger Stryker som en hund.
Og hvad så? Så slap vi da af med ham.
Dagen efter orloven gik vi 35 km over et nøje udvalgt terræn.
Op ad bakke. Det var en træt flok, der slog telte op den aften -
- og rullede sig sammen i dem.
Tror du på kærlighed ved første blik?
Alle slags.
Det gjorde jeg ikke, men nu gør jeg.
- Hvorfor skal jeg høre om det nu? - Fordi jeg tænker på det nu.
- Jeg gifter mig med den pige. - Hvad for en pige?
- Hende, jeg mødte i aftes. - Du har det nok bedre i morgen.
Jeg kan ikke have det bedre, end jeg har lige nu.
Jeg har undret mig over, hvorfor mænd gifter sig i krigstid.
- Det ved jeg ikke. - Det er det værste tidspunkt.
Jeg har haft mange, men aldrig overvejet at gifte mig.
Jeg kender mange piger hjemme i USA, men...
Når man kommer herud, er man tæt på tingene.
Selvom man prøver at undgå at tænke på det, ved man, -
- at ens dage måske er talte, -
- og så vil man gerne efterlade sig noget.
Uanset om det er en dreng eller en pige. Bare man ikke bliver glemt.
Der vil være en, der ikke havde levet, hvis ikke det var for dig.
Er det ikke rigtigt?
Det tror jeg, det er.
- Har du udgangspas, Conway? - Ja.
Hop op. Så kan du køre med.
- Jeg hører, du har en pige i byen. - Og hvad så?
- De siger, hun er rigtig sød. - De taler for meget.
Mener du det alvorligt med hende?
Det er ikke det rette tidspunkt at falde for en pige.
Du ved ikke, hvor længe du er her, og hvornår du kommer tilbage.
Du ved ikke engang, hvor længe du lever.
I tjenesten gør jeg, hvad du giver mig besked på.
Men mit privatliv kan du godt blande dig udenom.
- Din far ville have sagt det samme. - Jeg ville ikke have lyttet.
- Nej, det gjorde du aldrig. - Hvor ved du det fra?
- Det fortalte han mig. - Hvad sagde han?
Han sagde, at jeg var en skuffelse, ikke?
Han sagde, at jeg ikke ville kunne tage vare på mig selv, ikke?
- Det er dine ord. - Nej, det er min fars.
Du taler og tænker fuldstændig som ham.
Jeg føler, at han ånder mig i nakken.
Men han sagde ikke altid det rigtige og tænkte ikke altid det rigtige.
Det skal du nok opdage en dag. Og indtil da, så lad mig være.
- Vil du køre med eller hvad? - Ja tak.
- Hvad er der galt? - Ikke noget. Hvorfor?
- Du har intet sagt, siden du kom. - Nej. Jeg har tænkt.
- På os? - Mig selv.
Det var egoistisk.
Skat, synes du, jeg er modig?
- Sikke et underligt spørgsmål. - Gør du?
Det ved jeg ikke. Hvorfor?
- Jeg skal bevise noget for en. - Hvem?
Du kender ham ikke. Han er død nu.
Ja, Pete. Jeg synes, du er modig.
Du aner ikke, hvor stor en hjælp det er.
Men lad os nu ikke tale mere om det.
Vi skulle hellere tale om os to.
Hvad skal det blive til med os?
- Hvad vil du gerne have? - Jeg vil giftes med dig.
Det vil jeg også gerne.
Underligt. Vi kender knap nok hinanden.
Vi har kun nogle få stunder sammen og alligevel...
Jeg ved godt, hvad du mener.
- Choynski. Skal du ikke til bryllup? - Nej.
Jeg lærer aldrig det bajonethalløj. Jeg er alt for fummelfingret.
- På vagt. - Nej, sergent. Ikke igen.
- Jeg er ikke kommet mig over sidst. - På vagt.
- Spil det nummer igen. Du fører. - Hvad?
Du fører.
Skift ben.
Venstre, venstre!
Sådan. Bliv ved. Du skal nok få taget på det.
Øv dig en halv time hver dag.
Sergent! Nu kan jeg.
Jeg har ikke været i kirke, siden jeg var 14.
- God ide at kysse bruden. - Det giver mig hjemve.
- Hvad er der med dig? - Han ligner sig selv.
- Hvordan skulle han da se ud? - Gift, rynket og bekymret som mig.
- Du har 44 timer og 34 minutter. - Undskyld, venner.
Her er en lille bryllupsgave fra rødderne.
I har været så søde.
- Har du nu valgt den rigtige? - Helt afgjort.
Af sted med jer.
- Sempre felice, mester. - Styr det med hård hånd, Pete.
Vi har 44 timer og 33 minutter. Hvad skal vi finde på?
Al, hvis jeg var en pige, ville jeg gifte mig med dig.
Så er det godt. Jeg har haft en hård dag.
Hvad laver jeg?
44 timer og 32 minutter. Det er ikke ret lang tid.
Nej, det er det ikke.
Hvor mange andre har mon kun haft 44 timer og 32 minutter?
En hel masse, vil jeg tro.
- Vi får det til at føles som længe. - Årevis.
- Skal jeg åbne den? - Ja, gør det.
De har travlt, hva'
Der var andre, der havde travlt.
Ordren lød: Ryk ud. Og marineinfanteristerne rykkede ud.
11 dage til søs. Bestemmelsessted? Det vidste kun de høje herrer.
Der gik hundredvis af rygter, men de var alle sammen falske.
Bådgruppe... stop, et, to.
Træd af!
Synd, du ikke nåede at se hende igen. I fik ikke meget tid.
Vi vidste, at det kunne ske. Jeg må tro på, jeg vender tilbage.
- Vi vender alle sammen tilbage. - Af banen.
Sådan folder man ikke et flag. Jeg skal da også lære dig alt.
Se nu her. Hvad skal du med det, Benny?
Hejse det i Tokyo. Midt på Times Square.
- Der er ikke noget Times Square der. - Det kommer der, når jeg når frem.
Sådan folder man et flag. Med det blå fremme.
Der kan man bare se.
- Det er min T-shirt. - Det er min.
- Nej, det er min. - Det er min.
Nu må I holde op med at slås så meget.
Det ender med, at en af jer kommer til skade.
Sygepasser! Sygepasser!
- Hvad er det? - Det er bare flåden, der rømmer sig.
Det lyder ikke som noget luftgevær.
Jeg håber, de er i træning. Hvilken ø er vi mon på vej til?
Vi får besked, når tid er.
- Her har vi den. - Det ligner en kotelet.
- Hvad hedder den? - Tarawa.
Har aldrig hørt om den. Det må være forkert.
Den hører til Tarawa-atollen.
Denne ø hedder Betio. Aner ikke, hvordan det staves.
I skal ned at bide i den, men behøver ikke at kunne stave til den.
- Red Beach 3. Det er os. - Hvad har de der?
Alt. Øen er besat af en landgangsstyrke.
Japans bedste marineinfanterister. Nogle lede karle.
De vil hellere dø end smide en mønt i en jukeboks, men det skal nok gå.
Lad dem dø for fædrelandet. I lever videre for jeres.
- Hvad er der galt? - Ikke noget.
- Gå hellere derhen. - Jeg kan godt høre ham herfra.
Gå derhen. Det skal ikke gå ud over andre, at du ikke hørte efter.
- Skolelærer, regn lige det her ud. - Hvad er der los, knægt?
Skriv 5000. Så mange japsere skulle der være på øen.
- Flåden har brugt 1000 ton granater. - Glem ikke flyverne.
B-24'erne har beskudt dem i seks dage.
Læg antallet af ton dynamit til, divider med japsere, så har du svaret.
- Måske er vi tilbage til frokost. - Det skal du ikke regne med.
Flåden og flyverne havde også været på Guadalcanal, før vi kom.
Da vi gik i land, var der stadig mange citronfarvede fyre tilbage.
Den ø kunne kun indtages ved at landsætte marineinfanterister.
Flådens strejftog er et spild af tid og metal. Stryker ved bedre.
- Hvem har ringet dig op? - Jeg taler, når det passer mig.
- Ikke når du taler til mig. - Hold nu op, Conway.
Jeg har fået nok af din "skrap sergent" -attitude.
Du er så stor, at ingen tør give dig en på skrinet, men det tør jeg godt.
Fald nu ned.
Drop udregningerne og koncentrer jer om at holde jer i live på stranden.
- Der er ingen kære mor. - Hør efter.
Alle tropper til landgangsstationerne.
Svar, når jeres navn bliver råbt op.
Der bliver ikke nogen film i aften.
Så går det løs.
- Ved siden af. - Måske er det løst krudt.
- Eller et kvikt barn, der skyder. - Måske er det bare en øvelse.
Vi har passeret udgangslinjen. Hold jer klar.
- Held og lykke, sergent. - Giv mig en hånd her, Charlie.
Gå i dækning, løjtnant. Hvor slemt er det?
Jeg er såret.
Sygepasser! Det skal nok gå.
De har os i saksen. Vi kommer ikke over de træstammer.
- Jeg smutter, mens jeg kan. - Bliv her, knægt.
Vi bliver dræbt her. Jeg ville gerne have ram på dem.
Hvorfor så travlt? Her er da rart.
- De fik løjtnanten. - De får os alle, hvis vi bliver.
Vi er et let mål her.
- Har vi trænet for at dø liggende? - Gør noget, sergent.
I bliver der, indtil jeg siger til.
Du må få os væk herfra.
Hvis du er nervøs, så tæl tæer. Jeg lægger slagplanen her.
- Hvor er løjtnant Baker? - Skudt ned med maskingevær.
- Er din gruppe uskadt? - Bortset fra en. Hvad venter vi på?
Bunkeren, et gammelt kraftværk. Alle de bomber, og så dræber de os.
- Vil du ryge? - Tak.
Jeg har bedt om flammekastere. Din gruppe støtter. Kom med.
I hørte ham. Ryk ud og hold jer nede.
Vi må have ram på den bunker.
Anmoder om flådebeskydning af mål med følgende koordinater:
2-4-6-0-S-T. Skifter.
Skifter, slut.
Flammekastere ud. Sprængstof ind.
Sprængstof ud.
Shipley!
Giv mig en hånd med rygsækken.
Kast det!
Ryk ud!
Få ham op derfra.
- Der røg en af dine ni. - Nu har vi kampvogne.
Bedre sent end aldrig.
Kom!
Sygepasser! Denne vej!
Du skal ikke vente. De finder mig. Fortsæt. Få ram på dem for mig.
Find Stryker og hold dig til ham.
Han er god nok.
Sig til ham, at jeg...
Gad vide, hvor resten af gruppen er?
- Hvad er det her for et sted? - Det er sundhedsfarligt.
Væk!
Det var tæt på. Klap hesten næste gang.
- Du er krydset over, ikke? - Krydset over? Til hvad?
- Jeg løber snart tør for ammunition. - Det gør jeg også.
Glem det. Vi må have fat i noget mere.
- Jeg henter det. - Nævn et tal mellem et og seks.
- To. - Fem.
Forkert, begge to.
Han er utrolig.
Nu skal Thomas skynde sig.
- Hvad med nogle patronbælter? - Bare tag.
- Hvordan går det deroppe? - Det er barskt.
- Bare læs af. - Held og lykke.
- Er det kaffe? - Ja. Vil du have noget?
Og det spørger han om!
Jeg har ikke fået kaffe, siden vi forlod skibet.
I mortérfolk lever det søde liv her.
Værsgo.
Herligt.
- Hvor bliver Thomas af? - Han er vel død.
Nej, ikke ham. Lad os komme væk.
- Kan jeg få noget med til gutterne? - Ja, kom med feltflasken.
Hvordan er det ellers gået?
Forrygende, du. Det her er livet.
Så er der serveret, drenge. Ammunition og varm kaffe.
Hellenopolis?
Bass?
Du, græker?
Græker?
- Hvor blev du af, Thomas? - Hvor er Bass?
Færdig.
Ingen ammunition.
Hvor blev du af, makker?
Major Crowe, sir.
- Jim? Hvordan går det? - Det er sejt, Dave.
Jeg har sat alle mand ind. Men vi bliver her.
Godt. Det har forlydt hele dagen, at japserne rykker ind på jer.
Hvis det er "banzai" i aften, er målområde 2-41 meget udsat.
Hvem har du der?
Joyce og Stryker.
Sig, at de skal gå i dækning og blive der.
Ingen støj eller bevægelser.
Undgå at miste nogen, hvis du kan. Hold ud, til vi sender forstærkning.
Javel.
Major Crowe siger, at japserne har sneget sig ind i kampvognsfælderne.
Spred din gruppe ud over dette område.
Sig til dine folk, at de ikke må ryge, bevæge sig eller tale sammen.
Hvis de opdager, hvor få vi er, kan de nå ned til stranden.
Jeg har jo kun en udmattet gruppe, hvor der mangler tre mænd.
- Kan du ikke? - Give dig tre mænd?
Hele kompagniet kan ikke få tre erstatningssoldater.
Din gruppe dækker det mest udsatte sted.
Angriber de i aften, går det ud over jer først, og så er vi afsløret.
Jeg gentager: Dine mænd må ikke bevæge sig.
- Javel. - Stryker, vi holder den her linje.
- Javel. - Held og lykke.
Godt, sadl op og følg med.
Kom, alle sammen.
Vi placerer os to og to. Vi må sprede os godt i aften.
Afslør ikke jeres position. Brødrene Flynn bliver her og nul skænderier.
Dunne og Smith, I bliver her.
Ikke noget ævl i aften.
Dig og Harris, her. Kom, Conway.
Sygepasser!
Hør.
- Sygepasser! - Det er en marineinfanterist.
Sygepasser!
- Stryker! - I dækning og bliv der.
- I har jeres ordrer. - Der er en, der er såret.
- Stille. - Lad os hente ham.
Bliv nede! Et gammelt japsertrick. De lavede det på Guadalcanal.
- Det lyder ikke som en japser. - Du røber vores position.
Stryker!
Det er Bass. Hvor mange japsere kender dig?
- Du kender hans stemme. - Klap i.
Har du ingen medfølelse? En af dine venner er måske døende.
Nu stopper du.
Det har min far lært dig. Vær en god soldat. Vær hård.
Det må du om, men jeg henter ham. Vil du stoppe mig, må du dræbe mig.
Og det gør jeg!
Stryker!
Sergent!
Stryker!
Kom nu, sergent!
Tarawa blev erklæret indtaget kl. 13.30 på fjerde kampdag.
Afløsningen kom i land, de sårede blev behandlet, -
- og angrebstropperne blev afløst.
- Hvordan ser det ud, præst? - Gud har været dig nådig.
Du er på vej hjem.
Per istam sanctam unctionem et suam piisimam -
- indulgeat tibi Dominus quidquid deliquisti. Amen.
Nogen kom mig i forkøbet.
Chefen havde nyheder. Nogle gode, nogle dårlige.
- Hellenopolis er fundet død. - Han var en god græker.
Choynski, Soames og Bass er på vej hjem til Staterne.
- Gid jeg var det. - Lad os få ordnet os.
Få vasket uniformerne, så vi ligner marineinfanterister igen.
Det gælder også dig, Thomas.
- Dunne. - Ja?
Jeg har et par flasker sake. Find dem frem og giv gruppen dem.
- Ja. - Sig, du tog dem fra en død japser.
Hvad med selv at få en lille en?
Du har dem fra en død japser.
Javel.
- Hvad er der med dig? - Ved I, hvad Stryker har på bedding?
Gruppeproblemer igen. Jeg er dødtræt af problemer.
Jeg er træt af Stryker og af "smukke Hawaii".
Det er jeg også.
Hvad synes du om smukke Hawaii?
- Jeg vil ikke tale om det. - Du har intet sagt siden Tarawa.
- Hvorfor så stille? - Lad mig være.
- Er der plads til mig? - Der kan man bare se!
- God opførsel? - Ja.
- Hvor har du været? Pearl Harbor? - Ja, rart sted. Søde sygeplejersker.
Jeg ville give fem dollars for at blive skudt i foden.
- Jeg vil gøre det for 2,50. - Du er for ivrig.
Jeg kommer med erstatningsmandskab til vores gruppe.
Vi har bygget skidtet op, og så rykker de bare ind.
Det er Stein, Fowler og McHugh.
Det er Fowler. Mike McHugh. Lad os se at få afsluttet den krig.
- Hvor gammel er du? - 19.
- Hvor gammel? - 18. Snart 18.
Vi har hørt, at gruppeføreren er hård.
- Sådan forholder det sig også. - Jeg ved, hvordan de skal tages.
Dine første dage med Stryker skal nok blive sjove.
Kom med, I nye.
- Giv agt! - Charlie. Hvordan går det?
- Klar til tjeneste igen, siger de. - Godt.
Jeg har erstatningsmandskab med.
De bliver yngre og yngre.
- Eller også bliver vi ældre. - Begge dele, måske.
- Rart at have dig tilbage. - Rart at være her igen.
Hvad skete der med resten, bortset fra grækeren, Shipley og Thomas?
Choynski... Thomas? Han fik ikke en skramme.
- Det var jeg sikker på. - Hvorfor?
Han løb efter ammunition og kom aldrig tilbage.
Hvor lang tid gik der, fra han gik, til I blev løbet over ende?
Ca. 40 minutter.
40 minutter?
Bliv her.
Thomas!
- Ja? - Kom med udenfor.
- Hvad var nu det? - Jeg har ingen spioner.
- Det er langt nok. - Hvad drejer det sig om?
Bare at jeg ikke kan døje dig.
Op med dig.
Du skred og fik en af mine mænd dræbt og en anden stukket ned.
Du har ikke fået nok. Op med dig.
Giv agt! Stop det der.
- Hvad hedder De? - Sergent Stryker. Able-kompagniet.
Og De?
Menig Thomas, Able-kompagniet.
Det her kan ende som en krigsretssag. Hjælp manden op.
- De skal på lazarettet. - Jeg har det fint, sir.
Det kan diskuteres. De ved, at en underofficer ikke må slå en menig.
- Ja, sir. - Hvem slog først?
Det var der faktisk ingen, der gjorde, hr. oberst.
En simultaneksplosion, måske?
Judo, sir. Sergenten lærte mig bare at komme ud af et greb.
Ikke flere judoopvisninger. Forstået, sergent?
Javel.
Du er i det mindste ikke nogen stikker.
Øjeblik, Stryker.
Jeg var helt galt på den. Det ved jeg godt.
Jeg drak kaffe, men troede ikke, de par minutter betød noget.
- Det gjorde de! - Det var jeg ikke klar over.
Jeg kan ikke sove om natten.
Jeg har villet sige det til dig. Til en eller anden.
Jeg kunne godt lide grækeren. Jeg ville gøre alt for ham.
Jeg ville tage hans plads, hvis jeg kunne.
Jeg tror på dig.
Ingen er fejlfri, men hver gang vi laver en fejl, koster det dyrt.
Når vi dummer os, er der en, der ikke går derfra.
Som aldrig kommer til at gå igen.
Vi må vel bare leve med det -
- og håbe på, at vi ikke begår samme fejl igen.
Det gør jeg ikke.
Lad os komme tilbage.
Post! 1. deling.
Brev fra konen efter 18 måneder. Ved I, hvor hun er?
Hun underholder soldater i England.
Hvorfor underholder hun ikke mig? Jeg er også soldat.
"Det er nogle søde drenge. Der er en løjtnant..." En løjtnant!
Hun får sådan en røvfuld. Jeg har fået bøffer på det sidste.
Elskede, sjov måde at få det at vide på, men du er blevet far.
Det blev du i forgårs lige omkring morgenmadstid.
Det er en dreng, og han er smuk som mig og intelligent som dig.
Jeg burde vel have forberedt dig, men ville ikke gøre dig urolig.
Jeg ved ikke, hvad han skal hedde. Det fik vi aldrig talt om.
- Jeg er far. Jeg er blevet far! - Lad mig se.
- Jeg er blevet far! - Lad os træde an!
Kom nu!
Omsider fik vi orlov. Ti dage i Honolulu.
Alle var ude at more sig. Alle undtagen Stryker.
Han var stadig den samme.
- Ensom? - Skrid.
- Whisky. - To?
- Ja tak. - Okay.
Tak. Jeg trænger til en drink. Det har været en hård dag.
Hold dog op.
Undskyld, sergent.
- I orden. - Tak.
65 cent for en drink. Overpris. De snyder jer soldater.
Vi kunne drikke billigere hjemme hos mig.
Nu skal du ikke faldbyde dig selv.
Tak for skænken. Held og lykke. Undskyld, jeg generede dig.
Drik nu bare ud.
- Undskyld, jeg var så barsk. - Du er bare ulykkelig.
Det er jeg også.
Jeg hedder Mary.
Sikke et sammentræf.
Hedder hun også det?
Står din invitation ved magt?
Gør dig det behageligt. Jeg laver en drink.
For pokker da. Jeg kan hurtigt hente noget.
Nå, sådan...
Er ti dollars nok?
Tag den nu. Det er bare papir.
Jeg skynder mig tilbage.
- Jeg håber, det er dit mærke. - Jeg drikker hvad som helst.
- Hun siger, at hun er sulten. - Han.
Sig, han skal holde sig fra marineinfanteriet.
Mor laver noget mad til dig. Og så skal mors dreng være stille.
Drop det der. Hvor er hans far?
Forsvundet.
Der er lidt sorger til os alle sammen.
Der er hårdere levebrød end at gå i krig.
Du har jo forstand på børn.
Ja, jeg har forstand på børn.
Farvel, mester.
- Vent. - De er intet værd på et koralrev.
- Du er et godt menneske. - Prøv at spørge i marineinfanteriet.
Farvel.
Farvel, sergent. Jeg vil bede for dig.
Lad os nu ikke drage religion ind i det.
- Jeg vil bede for dig, sergent. - Held og lykke.
Der er meget blodhund i dig, Charlie, men kald bare hundene tilbage.
Jeg er blevet fem år klogere på en halv time.
Hvis du tager mig i at have ondt af mig selv igen, -
- så har du min tilladelse til at stikke mig en på skrinet.
- Må jeg byde på en drink? - Lad os gå til den, knægt.
- Tak. - To whisky med is.
- Et barn er en stor begivenhed. - Conway!
- Giver du omgange? - Op med den.
Herligt. Som mand er det vel noget særligt at få en dreng.
Jeg har en knægt. Sam kaldte jeg ham...
...efter din far.
Når han bliver ti og ikke skriver, får du lyst til at slå ham.
Nej, for han behøver ikke at skrive. Jeg vil være hos ham.
Og han behøver ikke være sej. Jeg vil forsøge at gøre ham klog.
Han skal ikke læse marineinfanteriets håndbog, men Shakespeare.
Han skal ikke være en oberst Conway eller sergent Stryker.
Han skal være en begavet, betænksom, kultiveret herre.
- Nu går du over stregen. - Han behøver ikke kunne lide mig.
Tak, den tilladelse gør jeg brug af.
- Jeg kan ikke lide dig, Stryker. - Hør nu lige her, Conway.
Der må ikke være gnidninger i gruppen.
Jeg har prøvet på alle måder at nå ind til dig. Du er begavet...
Din mening om min IQ interesserer mig ikke det fjerneste.
Lad os få en ting på det rene. I tjeneste danser jeg efter din pibe.
Uden for tjeneste benytter jeg mig af min demokratiske ret -
- til at nære modvilje, som jeg vil.
Er det forstået?
- Skrid. - Lad os smutte, drenge.
Hvorfor giver du ham ikke en omgang?
- Jeg er ved at falde af på den. - Det er synd.
"Skrigende Sam" ville ikke være stolt af ham.
Jo. Inderst inde er man altid stolt af sin knægt.
- To mere? - Ellers tak.
- Jeg napper en mere. - Okay.
- Så kan du slæbe mig hjem. - Den var god.
Træk splitten ud!
Gør klar til at kaste!
Kast!
- Femte går videre. - Sikke en arm.
Få lidt fart på!
Lige i plet.
- En ægte granat, du. - Hold da ferie.
- Er du klar over, hvad de kan gøre? - Ja, sir.
Højre hånd. Vent, til du får besked på at trække splitten ud og kaste.
- Er du med? - Ja, sir.
Klar?
Træk splitten ud!
Gør klar til at kaste!
Kast!
Granat! Gå i dækning.
Tag og vågn op! Hvis du vil se hende igen, så koncentrer dig om arbejdet.
- Hvad skete der her? - Et lille uheld, sir.
Du er såret, Stryker. Sygepasser!
- Ja, sir. - Tag dig af sergenten.
Følg med herhen, sergent.
Du er måske ikke klar over det, men han reddede dit liv.
Det får du en medalje for.
Så var der igen bud efter marineinfanteristerne.
Igen havde rygterne mange gode bud, men ingen af dem var rigtige.
Nu var vi en rigtig kampenhed, hærdet og trænet.
Tarawa havde hærdet os. Stryker havde trænet os.
- Nu skal I bare se. - Hvad har du der?
- Hvad ligner det? - Et flag.
- Hvad skal du med det? - Besætte øen på USA's vegne.
- Tror du, det bliver så let? - I har jo mig med.
- Der skal måske to af din slags til. - En var nok på Tarawa.
Hold jer til mig. Jeg er krigsveteran.
Jeg nakkede 32 japsere på Tarawa. Og fik jeg noget for det?
Jeg har fjender i Washington.
Uden mig havde marineinfanteriet aldrig klaret sig.
Sådan her folder man et flag.
Tror du på intuition?
Ja... med hensyn til kvinder. Hvorfor?
Jeg har bare på fornemmelsen, at jeg ikke overlever denne gang.
Sådan noget må du ikke sige.
- Det føler jeg bare. - Hvorfor?
En stemme indeni siger det. Jeg kan ikke ryste følelsen af mig.
Det er du nødt til.
Når man først har fået tanken, kan man ikke slippe den igen.
Venter en marineinfanterist længe nok, kommer beskeden.
Vores ordrer kom om bord efter fem dage til søs.
Øen er vulkansk og sandet.
Den er 9 km lang og 4 km bred det bredeste sted.
Bjerget her er en udslukt vulkan. Den hedder Suribachi.
Der er intet på øen, bortset fra tre landingsbaner og 20.000 japsere.
Flyvevåbnets B-24'ere har bombet øen i 62 dage.
- Så bliver det måske nemt. - Det kan vi ikke vide.
Hver en tomme er dækket med skyts.
Der er to mulige landgangsstrande. En på østsiden og en på vestsiden.
Resten af kystlinjen er klipper.
De forsvarer strandene eller forsøger at tage os ved den første landingsbane -
- mellem Suribachi-højderne og klipperne nordpå.
De vil beskyde os fra begge sider. Vi ved ikke, hvad de har på øen.
Men de har haft 40 år til at anbringe det der.
Saipan var vores sidste stop.
De første, der skulle af sted, kom over i landgangsfartøjer.
Et par dage mere til søs, og så kom landgangen.
Sadl op!
Ind i landgangsfartøjerne med jer.
Det er da en god dag til det.
- Her er koldt. - Det skal nok blive varmt.
Ja, det er det, jeg frygter. Se der.
DET ER FOR SENT AT FÅ KOLDE FØDDER NU
- Er det dig, der har været morsom? - Semper fi, makker.
Vi burde tage dig med i land.
McHugh har lommen fuld af bøger. Fem bøger har han med.
Knægten læser. Hvad rager det en knold som dig?
Efter den her operation brækker jeg begge ben på dig.
- Jeg har kvalme. - Sådan havde jeg det også i Tarawa.
Du, Stein. Salaam aleikum.
Aleikum salaam.
- Sergent, jeg er bange. - Det er jeg også.
- Da ikke dig. - Jeg er altid bange, Fowler.
Så er der afgang. Ned med jer.
Hold jer klar. Smid redningsbælterne ud, når vi kører op på stranden.
Ind på stranden med jer!
Det er ikke Brooklyn.
Hvis det her var en dyne, ville jeg trække den over hovedet.
Den magreste jord, jeg har set. Hvad vil de med sådan en ø?
- Sådan er krig. - Hvordan?
Man får jord for menneskeliv.
Da Gud skabte jorden, må han have anbragt det elendigste her.
Sygepasser! Sygepasser! Tag det roligt.
Pokker tage dem! Det er næsten samme sted, som de ramte mig sidst.
Og det bliver man skudt for.
De fylder godt på Suribachi.
Ikke nok. Japserne hælder det lige i halsen på os.
- Stryker! - Ja!
- Løjtnant Shrier vil tale med dig. - Løjtnant Shrier?
Stå fast!
- Stryker til tjeneste, sir. - Ja.
Din deling er hårdt ramt. Resten skal melde sig hos mig.
- Javel. - Flådebeskydning kl. 11. Vær klar.
Javel.
Ryk frem!
Hold afstand!
VORE HJERTER VAR UNGE OG SORGLØSE
- Fortsæt! - Sygepasser! Sygepasser!
Spred jer og bliv nede.
- Dunne, hvor er min bror? - Han er såret.
Flynn!
Det er nok.
Jeg sagde, den ville komme dig til gode. Tak, soldat.
Flynn! I dækning!
- Du er ikke rigtig klog! - En helt kan godt kravle.
- Sygepasser! - Mor dræber mig, hvis han dør.
Harris!
Jeg kommer til at sove godt i nat.
Sygepasser!
Der er ikke brug for ham.
- Den skyder kan de her ikke klare. - Kan en bazooka?
- Ja, hvis vi havde en. - Jeg kan hente en.
Regazzi klarede den ikke.
Man aner ikke, hvad der sker omkring en.
Hør.
- Det er en kampvogn. - Ja, men hvis?
Vores.
Det er Regazzi.
Maskingeværrede kl. 2.
Gør det hedt om ørerne på dem.
Tak, makker.
- Jeg kunne ikke finde en bazooka. - Det der var fint nok. Sadl op!
Ingen havde set noget lignende. Ingen ville have troet det muligt.
Den rygende, elendige lorteø.
Da der var gået tre dage og tre nætter, -
- var vi ikke engang nået til foden af Suribachi, hvor vi startede.
- Vi bliver her natten over. - Dagens bedste nyhed.
To og to. En er vågen hele tiden. Vær på vagt. Kom.
Det bliver barskt i morgen, når vi nærmer os Suribachi.
Det begyndte at blive barskt, da du trak i uniformen.
Vil du se en køn unge?
Sikke en lille kraftkarl. Hvad hedder han?
Han skal hedde Sam. Sam Conway.
Et navn, som blev hædret med et Navy Cross, er ethvert barn værdigt.
Jeg har villet sige noget, men har ikke kunnet formulere det.
To universiteter, og så kan du ikke sige, at du gik over stregen?
- Jeg går over stregen. - Nej, du gjorde. Der er forskel.
Vi må hellere få sovet. Vil du sove først eller holde vagt?
- Jeg holder vagt. - I orden.
Alle går over stregen indimellem.
Tak, læderhals.
Hvor er sergent Stryker?
- Stryker? - Lige her.
- Hvad vil du? - Løjtnant Shrier vil tale med dig.
- Stryker, sir. - Ja, sir.
Jeg går op til Suribachi.
Giv dine mænd ordren og vær klar kl. 7.
- Vi mødes ved kampvognen der. - Javel. Kl. 7.
Er der en lille stemme, der hvisker i dit øre igen?
Bare rolig. Jeg har kendt et utal af fyre, der har hørt den.
De fleste klarer den. Procenttallet taler til din fordel.
- Har du nogensinde hørt den? - Nej.
- Plager det dig aldrig? - Hvad skulle det nytte?
- Du er ikke til at udrydde. - Hæng på, så smitter det måske af.
Det vil jeg gøre.
Banner 3, det er Easy 5. Patruljen er klar. Anmoder om støtteild.
Ned!
Sh'ma Yisrael, adonai elehenu. Adonai echad.
Amen.
Radio!
Banner 3, det er Easy 5. Skifter.
Det er Easy 5. Indstil skydningen. Vi gør klar til at rykke over toppen.
- Skifter, slut. Stryker! - Ja, sir.
Flaget skal hejses, når toppen er indtaget. Sørg for at få det op.
Javel.
Hvad er det?
Læg dit væk. Vi sætter det her op.
Gruppe 1! Find noget, det her kan hejses i.
- Du klarede den, Conway. - Den lille stemme tog fejl.
- Jeg har det bedre nu. - Det har jeg også.
Jeg har aldrig haft det bedre. En cigaret?
- Er han? - Ja.
Når det skulle være, ville han have ønsket det sådan.
Det er et brev til hans søn.
"Kære søn. Du har nok ikke fået nogen af mine breve."
"Nu prøver jeg igen, for jeg har på fornemmelsen, -
- at det bliver sidste gang, jeg kan skrive til dig."
"Jeg har længe villet fortælle dig en masse ting."
"Du er en stor dreng, så nu skal det være."
"Hvis vi havde haft lidt tid sammen, -
- ville jeg have kunnet forklare tingene meget bedre end i et brev."
"Du må tage dig af din mor og elske hende og gøre hende lykkelig."
"Du må aldrig såre hende eller andre, som jeg har gjort."
"Gør altid det, dit hjerte fortæller dig er rigtigt."
"Måske vil nogen en dag skrive til dig og fortælle om mig."
"Jeg håber, du bliver som mig på nogle områder, men ikke på andre."
"Med tiden vil du finde ud af, at jeg har været mislykket...
...på mange områder."
"Det var ikke det her, jeg ønskede. Sådan blev det bare."
"Hvis der var mere tid, ville jeg..."
Han fik aldrig skrevet det færdigt.
Jeg skriver det færdigt for ham.
Der har vi hende.
Godt. Sadl op! Tilbage til krigen.
Tekster: Lisbeth Beierholm